Николай Лилиев
Пред тебе есента въздъхва…

chitanka.info

Пред тебе есента въздъхва

и лиха мъката ечи.

В гората здрачна, где не лъхва

на времето смутений сън,

като помръкналата тайна

на нецелуванати очи,

ненавестена и незнайна,

душата гасне и мълчи.

Напразно тя блуждае вън,

безсилна да се отрази

в завоите на странен бързей.

Плачи

с отронени ситни сълзи

на белите брези!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.